organisten


 * Tilbake til forrige side || ==Organisten== ||  ||
 * [[image:RD_orgel.jpg width="359" height="479"]] || Den andre gruppen profesjonelle musikere som virket i byene på 1700-tallet var organist og kantor. Deres virksomhet var fundert i kirkenes behov. De fleste hadde allsidige kvalifikasjoner og deltok også i det borgerlige musikklivet, bl.a. som musikklærere (Selvik 2005). I likhet med stadsmusikantene var organistene og kantor også privilegerte musikere med enerett på musikkutøvelse innen sine områder. Hver kirke hadde én organist, som ble ansatt etter hvert som det ble anskaffet orgler i kirkene. I løpet av 1700-årene skjedde det et kraftig oppsving i orgelbyggingen i norske kirker. Organistene var ansatt av byenes magistrater ifølge kongelig resolusjon av 31. juli 1670.

De fleste av de tidligste organistene kom fra Tyskland. Fra gammelt av var organisten den musiker som behersket generalbasspillet, det være seg i kirken eller i verdslig sammenheng. Organistene hadde kongelig privilegium med visse rettigheter og plikter. Deres oppgave var å spille ved de faste gudstjenestene og ved tilfeldige kirkelige handlinger, som dåp, bryllup og begravelse. De skulle ledsage menighetssangen, gi salmene nødvendige for- og etterspill, samt sørge for liturgiske overganger, preludier og postludier. Det viktigste med orgelspillet var å støtte opp under salmesangen, gi riktig intonasjon og gjøre sangen behagelig for menigheten ( Selvik 2005 ).

1700-tallets organister måtte kjempe hardt for å få levelige arbeidsforhold i tjenesten og for å oppnå enkle forbedringer. Lønnen var lav og mulighetene for å vise kunstneriske evner var begrenset. Prestene ville ikke ha noe av lange preludier i de uoppvarmede kirkene. Kirkevergene var organistenes overordnede. Organistene konkurrerte ellers ikke sjelden med stadsmusikantene om musikalske oppgaver. De aller fleste organister var også private musikklærere ( Selvik 2005 ). Organistene hadde ikke ansvar for kirkesangen. Den lå under kantorembetet. ||  || [] ||   ||
 * Kilde || [|“KJENDERE OG LIEBHABERE” MUSIKERE OG MUSIKKLIV I BERGEN CA. 1750–1830] av Randi M. Selvik (2005).