Bendik+rid+åt+Sørlondo

Tilbake til Siris sangbok Tilbake til norske folketoner og ballader Lokk, huving og ljaling Middelalderballader Alfabetisk liste folketoner og ballader
 * || =Bendik og Årolilja= ||  ||
 * [[image:bendik-2.jpg width="156" height="87"]] || [[image:bendik.png width="494" height="439"]]

Balladen har tatt opp i seg elementer fra historien om Tristan og Isolde og sagnet om Hagbart og Signe. ||  || Han var ikkje laga til atter koma og difor so laut han døy Årolilja, kvi søve du so lenge?
 * || media type="file" key="årolilja-ny-sang2.mp3" width="240" height="20" ||  ||
 * || Bendik rid åt Sørlondo vilde han skoda møy

Han var ikkje i kongens gard meire enn månar tvo Han la seg i med kongens dotter i so stor elskov Årolilja, kvi søve du so lenge?

Kongen byggje gullbrautane både bratte og håge Den som dei i løyndo trør han skal livet låte.

Tl svara unge Bendik han sto ikkje langt ifrå Eg torer gullbrautene trøda forutom kongens råd

Um dagen rid Bendik i skogen ut og veider den ville rå Um natti søv'e han hjå jomfua det gjeld'e livet hans på

Eg tykkjer so vent um ditt gule hår som dei epli dryp på kviste Sæl er den som deg må få Gud betre den som skal miste

Eg tykkjer so når eg sit hjå deg som eg satt i solskinn bjarte når eg og du me skiljalt åt då rivnar bå hug og hjarta

Inn kjem kongens liten smådreng segjer han tiding frå Bendig trør gullbrautene forutan kongens råd.

Det var kongen av Sørlondo han slær sin neve i bord Bendik skal ikkje live njota um eg vann all verdens jord

Sangen er et narrativ om kjærlighet. Forteller om en tid da kristendommen (katolisismen) hadde sitt inntog. Siste verset der det vokser blomster opp av grava er vanlig også i engelske ballader, for eksempel sangen Barbara Allen. Bendik er et navn som betyr Benedictus = velsignet på latin. Årolilja kommer av Olrun liljan, som betyr den liljefagre.Lilja er en episk betegnelse på en høybyrdig mø (kvinne) i nordiske folkeviser.

Det finnes mange flere vers. Versene kan finnes i: Norsk Visebok, Aventura forlag 1993 Norske folkedanser ved Knut Liestøl og Klara Semb 1961 Norske folkeviser fra middelalderen ved Knut Liestøl og Moltke Moe, 1912 Ballade: http://www.dokpro.uio.no/ballader/tekster_html/d/d432_007_fnote.html ||  || http://www.visearkivet.no/pdf_filer/norske_ballader/2_10_Bendik_og_Aarolilja.pdf ||  || = = = = = =
 * || =Varianter= ||  ||
 * || http://www.dokpro.uio.no/ballader/lister/alfa_titler/tittel_17.html
 * || =**Handlingsreferat**= ||  ||
 * [[image:bendik-3.jpg]] || Diktet forteller en historie om et kjærestepar som ender tragisk med at begge dør. Bendik drar i Kongens hær og blir forelsket i Årolilja. Han drar på jakt om dagen og på frierferd om natta. Han synes hun er vakker med sitt gule hår. Han vil gifte seg med henne, men faren til Årolilja vil ikke dette, han vil drepe Bendik. Han får 15 av mennene sine til å gripe Bendik, og de binder ham med tau og rep, men han greier å fri seg. Lilledrengen sier at de skal binde Bendik med det gule håret til Årolilja, for da vil han ikke orke å løsne repene. Moren til Årolilja (dronningen) ber mannen sin (kongen) om å bønnhøre henne og minner han på da de selv giftet seg, at han lovte å aldri si nei til henne. Hun ber om at de ikke skal drepe Bendik. De sier alle mulige bønner for ham med alt livet i verden. Kongen gir seg ikke. Bendik vil at Hauk, en i slekta hans/en venn skal hogge hodet av han. Årolilja setter lys på alterbordet og gråter, kjemmer håret til Bendik og setter på han en silkelue, og Hauk hogger hodet av han. Da ”sprekker” Årolilja foran kirken. Hun dør altså av sorg. Dronninga forbanner kongen og vil ikke ha noe mer med han å gjøre. Kongen angrer seg. Etter at Bendik og Årolilja er gravlagt på hver sin side av kirken, vokser det to fagre blomster på graven deres som tvinner seg sammen. ||  ||