audiometri.

Tilbake til Om hørsel Målingene utføres normalt i et lydtett, akustikkbehandlet testrom (audiometrirom).
 * Hørseltap || =Audiometri - en høreprøve= ||  ||
 * [[image:audiometri.gif]] || Reintoneaudiometri er en psykoakustisk test som foretas med et elektroakustisk instrument; et audiometer.

Ved å regulere tonehøyde og hørenivå på lydsignalet som man sender til den som testes, kan vi i samarbeid med testpersonen finne forholdsvis nøyaktige høreterskler. Man måler blant annet:
 * **Luftledning**: Lydsignalet (reine toner) gies gjennom hodetelefoner. Lydene blir presentert i oktavvise sprang i frekvensområdet 125-8000 Hz. Den som undersøkes skal melde fra når vedkommende hører lyd.


 * **Beinledning:** Lydsignalet (reine toner) gis gjennom en transducer (vibrator) som plasseres på mastoidbeinet (bak øret). Gir kombinert med luftledningsmålingene indikasjon på om årsaken er lokalisert til ytre-/mellomøret eller det indre øret (mekanisk eller sensorineuralt hørselstap).

Resultatene etter reintoneaudiometri tegnes inn i et audiogram. Vi får da en kurve som viser hvor mye nedsatt hørselen til testpersonen er. Denne kurven benytter vi bl.a. som utgangspunkt for høreapparattilpasning.

Det er også mulig å bruke talaudiometri for å teste hørsel: I taleaudiometri brukes det ordlister (Quist-Hansen) med: Aldersrelatert hørseltap satt opp i en tabell med frekvens på X-aksen og desibel på Y-aksen. Slik fremkommer et resultat av hørselstesten. ||  || = = = = = =
 * fonetisk balanserte enstavelsesord (hall-på-rik-sjel osv.)
 * trykklike tostavelsesord, spondèer, (samfunn-delvis-gjøkalv- kullspiss osv.)
 * tretallsord i fritt felt. ||  ||
 * || =Frekvensrekkefølge= ||  ||
 * || * Det er vanlig å begynne testingen på 1000 Hz, som er en lett gjenkjennelig tonehøyde
 * Det beskrives to alternativer med tanke på gangen i undersøkelsen
 * Frekvensen testes i følgende rekke: 1000 Hz, 2000 Hz, 4000 Hz, (evt. 6000 Hz,) 8000 Hz, 500 Hz, 250 Hz, (evt. 125 Hz)
 * Alle frekvensene testes på ett øre før man begynner på det andre øret
 * Man starter med frekvensen 1000 Hz på høyre øre og fortsetter med 2000 Hz, 4000 Hz, (evt. 6000 Hz,) 8000 Hz på samme side
 * Deretter går man over til 6000 Hz på venstre side og prøver på samtlige frekvenser i synkende rekkefølge på denne siden
 * Så svinger man over på høyre side igjen og prøver frekvensene fra 250 Hz og opp til 1000 Hz på denne siden
 * Denne metoden kan være tidsbesparende hvis man får treningen
 * Lydsignalene gis med varighet på 1-2 sekunder ||  ||
 * || =Lydstyrke= ||  ||
 * || * Prinsippet er først å gi en lydstyrke slik at tonen med sikkerhet høres
 * Det er vanlig å starte med 20 dB
 * Hvis personen ikke hører dette, økes styrken til 30 eller 40 dB evt. mer
 * Deretter senkes styrken med 10 dB inntil tonen ikke høres. Videre økes styrken med 5 dB inntil tonen høres.
 * De siste trinnene gjentas en eller flere ganger. Tonen godkjennes som "hørt" når personen har hørt den minst to ganger.
 * De høretersklene som måles for de enkelte frekvensene avmerkes i audiogram eller skjema.
 * Det må fremgå klart hvilke målinger som hører til hvilket øre. Eksempel:
 * Start med et lydsignal av styrke 20 dB ? Høres
 * Gi et nytt lydsignal på 10 dB ? Høres
 * Gi et nytt lydsignal på 0 dB ? Høres ikke
 * Gi et nytt lydsignal på 5 dB ? Høres
 * Gi et nytt lydsignal på -5 dB ? Høres ikke
 * Gi et nytt lydsignal på 0 dB ? Høres ikke
 * Gi et nytt lydsignal på 5 dB ? Høres
 * Målingene resulterer i en høreterskel på 5 dB for den aktuelle frekvensen ||  ||
 * || =Eksempel på audiogram= ||  ||
 * || [[image:audiogram-presbyacusis-rgb.jpg]]
 * || =Ressurser= ||  ||
 * || http://amv.legehandboka.no/undersokelser/laboratorieprover/audiometrisk-undersokelse-960.html ||  ||