Lorelei

//Tekst Heinrich Heine// //Gjendiktet til norsk av Arne Garborg// ||  ||
 * Eventyrsanger || =Lorelei= ||  ||
 * || //Melodi Friedrich Silcher//
 * || Lorelei er i følge legenden navnet på jenta (elveånden) som synger så vakkert at mange skip forliser i Rhinen. Legenden forteller at hun var forelsket i en gutt som ikke ville ha henne (eller som var utro), og da hoppet hun i sjøen av sorg. Etter det synger hun sørgmodig etter sin kjære, og lokker menn i døden med sangen sin.

Eg veit kje kvi so det seg lagar, at eg so sturen meg finn ei segn i frå gamle dagar vil ikkje ut meg or sinn D'er svalt i lufti og kveldar, og Rini rolegt renn; um berghøgdi kveldglimen eldar: solefallsglansen brenn.
 * Lorelei** (også skrevet **Loreley**) er også navnet på en 120 meter høy klippe på Rhinens høyre bredd som avgir ekko. Klippen ligger ved den smaleste delen av Rhinen mellom Sveits og Nordsjøen. En svært sterk strøm og skjulte klipper i vannet var tidligere årsak til mange forlis. ||  ||
 * || [[image:lorelei-norsk.png]] ||  ||
 * || media type="file" key="lorelei-x.mp3" width="240" height="20"

Der sit den gåtefulle bergdrosi, ven som ein vår; det glitrar i pannegullet; ho greider sit gullan hår Med gullan kam ho det greider og syng til det tonar i; mend undersam draging seg breider den magtfulle melodi

Varmt augo hjå siglaren blenkjer ved syni der uppe seg tér; han ikkje på berg-rivi tenkjer, men berre mot høgdi ser. Visst i den bårande dynjing kjem båten og siglaren burt; og dette hev med si syngjing drosi Lorlei gjort.

Tekst: Arne Garborg

dros=jente ||  || Dass ich so traurig bin? Ein Märchen aus alten Zeiten, Das kommt mir nicht aus dem Sinn.
 * || =Loreley= ||  ||
 * || [[file:Friedrich_Silcher__Heinrich_Heine_-_Loreley.pdf]] ||  ||   ||
 * || Ich weiß nicht, was soll es bedeuten,

Die Luft ist kühl und es dunkelt, und ruhig fließt der Rhein, der Gipfel des Berges funkelt im Abendsonnenschein.

Die schönste Jungfrau sitzet dort oben wunderbar, ihr goldnes Geschmeide blitzet, sie kämmt ihr goldenes Haar.

Sie kämmt es mit goldenem Kamme und singt ein Lied dabei; das hat eine wundersame, gewaltige Melodei.

Den Schiffer im kleinen Schiffe ergreift es mit wildem Weh; er schaut nicht die Felsenriffe, er schaut nur hinauf in die Höh‘.

Ich glaube, die Wellen verschlingen am Ende Schiffer und Kahn; und das hat mit ihrem Singen die Lorelei getan.

Text: Heinrich Heine Melodie: Friedrich Silcher ||  || At jeg er så trist Et eventyr fra gamle tider det vil ikke forlate mitt sinn.
 * || =Norsk oversettelse= ||  ||
 * || Jeg vet ikke hva det skal bety,

Luften er kjølig, og det mørkner, Og rolig flyter Rhinen; Det glitrer så fint på berget I aftensolens skinn.

Den skjønneste jomfru sitter Der borte så underbar (vidunderlig), Hennes gylne lokker stråler (glimrer), Hun grer sitt gylne hår.

Hun grer det med en gyllen kam, Og synger en sang dertil Den har en slik vidunderlig, Forlokkende melodi.

Skipperen i det lille skipet, Erkjenner det med ville ve (sorg); Han skimter ikke skjær og klipper, Han ser bare det høye berg.

Jeg tror bølgene vil slynge ham til slutten - både skipper og båt (han vil miste livet) det er det hun som med sangen sin Hun, Lorelei har gjort. ||  || That makes me sadly inclined, An old strange legend is haunting, And will not leave my mind;
 * || =Engelsk gjendiktning= ||  ||
 * || I know not what spell is enchanting,

The daylight slowly is going, And calmly flows the Rhine, The mountain's peak is glowing, In evening's mellow shine.

The fairest maid is reclining, In dazzling beauty there, Her gilded raiment is shining, She combs her golden hair;

With golden comb she's combing, And as she combs she sings, Her song amidst the gloaming, A weird enchantment brings.

The boatman in his bosom, Feels painful longings stir, He sees not danger before him, But gazes up at her; The waters sure must swallow, The boat and him ere long, And thus is seen the power, Of cruel Loreley's song.

Lyrics: Unknown ||  || Kvi græt det i sjela mi Det duvar meg fram i minne Ei segn frå fordums tid No svalnar lufti mot kvelden Og Rhin glid roleg fram Nå gyllest i avdags elden Tindar og bergetram
 * || =Norsk gjendiktning= ||  ||
 * || Kvi vaknar dei kjenslor linne

Ei hulder i yndeleg bunad Der oppe i åsen står Det blenkjer i sølgjer og kruna Ho greier sitt gullan hår Med gullkam ho håret greier Og syng ein song attåt Og tonen med velde sperier Og eggar med undersam låt

Ein siglar på elvi blanke I ørska mot høgdi ser Den songen viller hans tanke Han gløymer dei løynde skjer Så søkk han i mørke båra Og ingen han atter finn Og såleis fekk Lorlei dåra Mannen med songen sin

Norsk gjendikting: Nils Økland d.e. ||  ||
 * || =Video= ||  ||
 * || media type="youtube" key="9c8Ows3wRh0?version=3" height="360" width="640" ||  ||